[sukker] Hm?
- [Edward] Mm, mm. - [indånder]
Mm-mm.
Sådan! Jeg vinder.
- Du er gammeljomfruen. - Det er jeg vel.
Stakkels far. Blot en pebermø.
Ensomme mig.
Det er din egen skyld.
Mange mænd ville giftes med dig, men du sagde nej til dem alle.
Det gjorde jeg.
Jeg tror hellere, jeg vil være pebermø end hustru.
Er det rigtigt?
Hvorfor?
Jeg tror, en pebermø har større frihed.
[høj klirren]
Du må ikke opmuntre hende, Edward.
JEG ER BANGE FOR AT EJE EN KROP
Det gør os til medskyldige. Vi bliver en del af deres ulækre system.
Jeg er helt enig i, at det er ulækkert.
Men hvad kan vi gøre?
Vi kan ikke have to forskellige lande med to lovgivninger.
Selvfølgelig ikke. Derfor må de gøre det ulovligt.
Hvad taler I om?
Endnu en flygtning. En eller anden sydstatsgnier,
der sikkert ejer 200 slaver, mister én og påstår, han er i Amherst.
Og hvis nogen ser den stakkels fyr
og ikke jagter ham og udleverer ham, får personen en bøde.
Eller sendes i fængsel. [Fnyser]
Det kalder de et kompromis?
Jeg gør det ikke.
Godt for dig. Det er forfærdeligt.
Vi burde hjælpe slaverne med at flygte.
Ikke fange dem og sende dem tilbage.
Det er rigtigt.
Er du ikke enig, far?
Desværre har vores brødre i syden baseret deres samfund på det.
Så vi må udvise en vis respekt for deres regler.
Det var min pointe.
Klamt. Var det?
Jeg har altid troet, du var mere radikal.
Jeg har familie i syden. Og de er ikke dårlige mennesker.
- De er bare... - Dumme?
- Tilbagestående? - Gammeldags.
Hvad skal jeg gøre? Ikke tale med dem?
Nej, du skal tale med dem.
Tal med dem om, at deres livsform er afskyelig.
Okay. Det bliver en hyggelig Thanksgiving.
Held og lykke med at få det løst i dag.
Undskyld...
Hr. Dickinson...
...der er noget, jeg vil tale med dig om.
- Hvad? - Noget velgørenhed.
- Hvilken slags velgørenhed? - Til det nye kapel.
Jeg kan fortælle dig om det...
...under fire øjne.
Okay. På mit kontor.
George, glem nu ikke, vi mødes i Shakespeare-klubben i dag.
Nej. Jeg har mit eksemplar af hans samlede værker med.
Vi kan ikke bruge tiden på at skændes om,
- hvilket stykke vi skal læse. - Jeg starter ikke de skænderier.
Fordi du altid vil læse Hamlet.
- Hvem vil ikke læse Hamlet? - Mig.
Er Maggie tilbage fra posthuset?
Måske.
Er der noget post?
- Maggie? - Maggie?
[klimprer på ustemte tangenter]
- Maggie, du er tilbage. - Har I savnet mig?
- Meget. Var der noget post? - Ja, er der post til mig?
Ingen post til jer.
Frk. Sue er ikke den store brevskriver.
- Hun har stadig ikke skrevet til mig. - Hun har skrevet til mig.
To gange.
To gange er ikke meget.
Se lige det grønøjede uhyre herovre.
- Jaloux? - "Grønøjede uhyre..."
Hey!
Jeg ved, hvilket stykke vi skal læse.
Othello.
- Hvorfor vil du aldrig læse Hamlet? - Kom nu. Othello er meget mere saftigt.
"Tag Jer i agt for skinsygen, min herre,
uhyret med de grønne øjne, som grumt leger med sit bytte!"
Bytte! For dælen da. Jeg skulle have hentet en skinke.
Det er ikke om velgørenhed, vel?
Nej, det er ej.
Det er meget vigtigere.
Nå, ud med det.
Som du sikkert har gættet...
...er jeg her for at anholde om Emilys hånd.
Okay. Jeg forstår.
Hr. Dickinson,
jeg elsker din datter.
Hun er den mest fantastiske pige i hele New England.
Intet ville gøre mig lykkeligere end at have hende som brud.
Og du har talt med Emily om dette?
På en måde.
Jeg mener, hun har aldrig sagt ja.
Vi kommunikerer for det meste via feromoner.
Men jeg tror, hun kan lide mig.
Og jeg ved, jeg vil være en god mand for hende.
Jeg skal være professor.
Vi vil leve lykkeligt sammen. Vi vil få børn,
og jeg vil altid passe på hende.
Professor, siger du?
- Hvilket institut? - Det engelske.
Jeg er meget glad for det engelske sprog.
Det var dig, der udgav hendes digt, ikke?
Var det ikke?
[klukker] Tja...
Jeg ville gøre hende glad.
Så vidt jeg kan se, virker det, som om du fremmer hendes vilde impulser.
Hm?
En far bekymrer sig, forstår du?
Godmorgen, Maggie.
Du er allerede færdig med at rive blade sammen.
Man bliver aldrig rigtig færdig med bladene.
- Hvorfor ikke? - Fordi Gud har lavet for mange.
Præcis.
Så kan du tage hen til smeden nu
og hente hestesko.
Sagen er den, at smeden holder til midt i byen.
Det er rigtigt.
Hvad er der galt?
Jeg prøver at holde mig væk fra byen i øjeblikket.
Har du nu kvindeproblemer?
Han kan ikke tage ind i byen på grund af flygtningen.
Vel, Henry?
Jo.
De bøller er farlige.
De kunne bortføre dig. Det skulle ikke undre mig.
Men du er da en fri mand, ikke? Du har dine papirer.
Papirer betyder intet for dem.
Der er en stor dusør. Og papirer kan rives i stykker.
Det er latterligt. Og de siger, vi ikke respekterer loven.
Det er frygteligt.
De splitter familier, river børn ud af armene på deres mødre...
Er der noget, jeg kan gøre herhjemme?
Så kunne jeg gøre det i dag, og så tage til smeden i morgen.
Jeg tager til smeden.
Nej, det behøver du ikke.
Det gør mig ikke spor. Du bliver her.
- Vær hjemme til Shakespeare-klubben. - "Forlader scenen forfulgt af en bjørn."
- Jeg er ked af al postyret. - Tænk ikke på det.
Der er sikkert pligter herhjemme. Der er altid pligter.
Klaveret skal stemmes.
- Men det kan du nok ikke... - Jo, jeg kan.
Jeg har stemt det før.
[Maggie] Har du virkelig?
- [Emily] Henry er musiker. - [Maggie] Er det rigtigt?
Ja. Han har mange talenter.
Sådan spiller klaveret hos mig.
Ah!
- Den var god. - [griner]
Du godeste.
Har du nogensinde spillet skuespil?
lkke så vidt jeg husker.
Dette kunne være din store chance.
Vi læser Shakespeare i dag. Othello. Du kan spille hovedrollen.
Det tror jeg ikke.
Du ville være helt perfekt.
Og jeg ved, du elsker Shakespeare.
Tror du virkelig, din far ville synes om det?
Faktisk er min far meget progressiv, når det kommer til Shakespeare.
Han synes endda, kvinder kan læse roller.
Og stykkerne bliver så meget bedre, når rollerne fordeles,
- som det er meningen. - Hvis det er i orden,
må vi hellere lade være.
[snakken]
[banken, dør går op]
Din post, Susan.
Tak, hr. Keillor.
Hvor mange gange skal jeg sige det?
Kald mig James.
Du får mange breve.
Sover børnene?
Dejligt, du har en pause.
Nå, sig til... hvis du har brug for noget.
- [sukker] - [dør går i, fodtrin forsvinder]
SUE GILBERT HUSHJÆLP HOS FAMILIEN KEILLOR BOSTON MASSACHUSETTS
FRK. SUSAN GILBERT FAMILIEN KEILLOR BOSTON MASSACHUSETTS
["Fool for Love" spiller]
ÅBN MIG FORSIGTIGT...
Okay, allesammen. I dag læser vi Othello.
Jeg troede, vi skulle læse Trold kan tæmmes.
Hold op, Trold kan tæmmes?
En dum historie om en pige, der vil giftes,
men må vente, til hendes søster bliver gift.
Så uinteressant.
Ja, hvem kan dog relatere til det?
Lad os ikke spilde tiden på komedier.
Tragedier, mine venner.
Vi må konfrontere livets mørke.
Vi må stirre ned i afgrunden.
- Afgrunden. - [George] Um...
Er du sikker på, din far synes om det?
Hvad? Hvorfor taler du om ham?
Jeg har læst Othello, og visse dele er en smule upassende.
Der er intet upassende ved Shakespeare.
Og min far siger, jeg kan læse alle stykker.
Han har problemer med andre bøger, men ikke Shakespeare.
I det mindste kan Austin og jeg gennemgå teksten inden
og overstrege de ting, der kan være kontroversielle.
Perfekt. Så kan vi være ekstra opmærksomme de steder.
[kvinder griner]
[Emily] Hvem har stukket en kæp i røven på dig?
Jeg prøver bare at være ansvarlig.
Ikke alle er enige i, at Shakespeare er passende for...
For hvem?
For...
...unge damer.
Du er så irriterende, George.
Det her er min Shakespeare-klub. Og vi skal læse Othello.
Lad Austin beslutte det.
- Jeg har det fint med Othello. - Godt.
Så længe jeg må vælge min rolle.
Vil du have hovedrollen?
Nej. Jeg vil spille Desdemona.
Hm.
Det er en kvinderolle.
For mig er en karakter en sjæl.
Og jeg kan relatere til Desdemonas sjæl.
Hendes kærlighed til Othello er så... ægte.
Så ren. Som min kærlighed til Sue.
- [fnyser] Åh gud. - Jeg mener, Emily skal være Desdemona.
[Emily] Hvorfor?
Hun er blot... en ungmø.
Så bør jeg være hende.
Beklager, rollen er min.
Emily, i sidste uge sagde du, at kvinder skulle spille kvinderoller.
Du sagde, vi måtte opveje alle de år,
kvinder havde forbud mod at spille teater.
Du holdt en lang tale om det.
Hvis Austin føler en dyb respekt for karakteren,
kan han spille hende.
Desuden vil jeg ikke være Desdemona.
Jeg spiller Jago.
Skurken?
Han er på en måde stjernen.
Okay! Vi starter om ti minutter.
Og, mine damer...
...én af jer skal låne mig en kjole.
["Famous" spiller]
[sang fortsætter]
[synger]
Okay. I denne scene er Jago og Rodrigo kommet for at fortælle Brabantio,
at hans datter, Desdemona...
...er stukket af med maureren, Othello.
Jeg stikker aldrig af. Jeg vil have et stort bryllup.
[kvinder klukker]
Okay. Lad os starte.
Her. Jeg er Jago.
"Vågn op, Brabantio! Tyve!
Se efter huset, Jeres datter! Jeres penge!
Tyve!"
"Brabantio kommer til syne foroven i et vindue."
Joseph.
Du er Brabantio.
Hvad? [Griner]
Øjeblik.
Okay...
Nu er jeg klar.
[rømmer sig]
"Hvad er det for et rædsomt råberi?
Hvad er der galt?"
"Signor, er hele Jeres hustand hjemme?"
"Er døren låst?"
"Hvorfor spør I om det?"
"Guds dros, I er bestjålet, klæd Jer på for skams skyld!
I har fået hjertet knust og røvet Jeres halve sjæl,
fordi en gammel kulsort vædder lige nu
ja nu, bedækker Jeres hvide lam!"
- [fniser] - Det der er da upassende.
- Det er ulækkert. - Shakespeare, din frækkert.
Joseph, læs.
Ja.
"Hvad er du for en uforskammet kanut?"
"Jeg kommer for at fortælle Jer, at Jeres datter og maureren
lige nu leger dyret med de to rygge."
[latter]
Vent. Hvad betyder det overhovedet?
Jeg forklarer det senere.
Nej, det behøver du ikke.
Hvorfor er du så kold?
Det var dig, der ignorerede mig,
- da jeg så dig i byen med den pige. - [sukker]
- Hvilken pige? - Eliza Coleman.
Åh, nej, der er intet imellem os.
Er det rigtigt?
Jeg laver intet dyr med Eliza, det lover jeg.
- Vi skulle have valgt et andet stykke. - Okay?
Her er lidt godt til teatertruppen.
Tak, Maggie.
[gisper]
Sikke en flot kjole du har, Austin.
Um... [rømmer sig]
Undskyld, men bare generelt,
mens jeg har kostume på, kan I så ikke kalde mig karakterens navn?
Det er afgørende for min præstation.
Jeg lagde mærke til, at George bad om at tale med dig alene i morges.
Du er meget observant, fru Dickinson.
Hvad spurgte han om?
- Hvad tror du? Han friede. - [gisper]
- Gjorde han? - Pokkers. Du skar mig!
Undskyld, Edward.
Men du godeste.
Det er spændende.
Er det?
Du sagde ja, ikke?
Jeg sagde, jeg tænker over det.
Hvad er der at tænke over?
Han er den ideelle ægtemand.
Og mændene står ikke ligefrem i kø.
Tag det nu roligt. Jeg har endnu ikke besluttet mig.
Der er ingen beslutning at tage. Lad ham få hende.
Det er ikke op til dig.
Åh.
Du slipper hende aldrig, vel?
Hvad?
Det er, som vil du selv giftes med hende.
"Min skønne kriger!"
"Kæreste Othello!"
"Jeg fyldes af stor undren og stor glæde
synet af Jer her,
min sjælefryd!
Hvis alle storme endte med dét havblik,
så lad blot vinden rase, til den vækker den visse død!"
Wow. Han går til den.
Undskyld mig. Han er min kone.
Skal der være så meget kysseri?
Der står lige her, at han kysser hende.
Jeg føler ikke rigtig, vi når ind til kernen her.
Kan du være mere specifik?
Det giver bare ingen mening, dig i den rolle.
Og udover det er Othello sort.
Undskyld, hvad?
Han er sort. Othello. Maureren.
- Hovedpersonen? - Ja, Jane.
Othello. Han er sort.
Jeg er uenig.
Det kan du ikke være. Det er et faktum.
[griner] Som... hvad?
Har du overhovedet hørt efter?
Nej.
I stedet for at kommentere alting, kan du så ikke læse din replik?
Beklager, jeg kan ikke gennemføre scenen,
når jeg er så distraheret af, hvor forkert du er i rollen.
Ved du hvad, Emily?
Du er magtsyg.
Undskyld mig?
Du har startet Shakespeare-klubben,
så du kan hundse med os alle.
- Jeg er enig. - Faktisk...
...gør jeg det, fordi Shakespeare er den største digter nogensinde.
Og man kan ikke høre hans poesi, når den læses højt af folk,
- som ikke lytter til ordene. - [gisper]
Hvad?
Undskyld.
Jeg skal bare stemme klaveret.
Henry.
Du godeste.
Du kunne ikke være kommet på et bedre tidspunkt.
Er du sikker? Jeg kan komme igen, når I er færdige.
Nej.
Nej, glem klaveret.
Du skal spille med.
Det har jeg sagt, jeg ikke kan.
Jo, du kan.
Det skal du.
For jeg forstår ikke rigtig stykket, medmindre du er med.
Desuden er det en god undskyldning for at blive indendørs.
- Lad mig prøve at se. - Okay.
Othellos monolog. Lige der.
Undskyld mig, giver du ham min rolle?
- Du kan være en af vagterne. - Hun er helt fra den.
Fuldstændig.
Vi skulle have valgt Købmanden i Venedig.
Bør du ikke give ham din hat?
[sukker]
Når du er klar, Henry.
"At nogen sir, hvor smuk min hustru er,
hvor glad for selskab, mad
og frie ord, hvor duelig til sang og spil og dans;
hvor dyden er, er det des mere dydigt.
Ej heller vil jeg slutte fra mig selv og mine mangler
til den mindste frygt for hendes frafald,
for hun havde øjne og valgte mig. Nej, Jago,
jeg vil se det før jeg vil tvivle,
og tvivler jeg, vil jeg se det bevist
og blir det det, så er der kun to veje det kan gå:
skinsyge eller kærlighed må vige!"
Det var perfekt.
Emily...
Det her er ikke en god idé.
Hvad taler du om?
Det er ikke passende.
Og jeg tror ikke din far vil synes om det.
Hvorfor er du pludselig så optaget af min far?
Fordi vi er i hans hus, og det her gør man bare ikke.
George, du gør mig forlegen.
Undskyld, men jeg ved bare, det er forkert.
Bak mig lige op, Austin.
Jeg...
Jeg kan ikke diskutere det lige nu.
- Jeg er inde i rollen. - Kom nu.
Det er jo tydeligt.
En mand som...
...ham bør ikke spille teater med os.
Forsvind, George.
- Undskyld mig? - Jeg sagde forsvind!
[fnyser]
[dør går i]
Han glemte sin bog.
Der er for meget drama i denne Shakespeare-klub.
[dør går i]
Lad os gå.
Hvordan kunne du gøre det?
Du har lige ødelagt det hele.
Jeg tænkte bare på dig.
Det er en farlig verden, og jeg vil passe på dig.
Du skal ikke passe på mig.
Men jeg vil gerne passe på dig.
Forstår du det ikke? Det er derfor.
Derfor hvad?
Det er derfor...
...jeg i morges anholdt din far
om din hånd.
- Gjorde du? - Ja.
Og han tænker over det.
Han tænker over det.
Okay.
- Emily, jeg... - Hold op.
Bare hold op, okay?
Men... jeg elsker dig.
Nej, du gør ej.
Det er umuligt. Du kender mig ikke.
- Jo, jeg gør. - Nej, du gør ej.
Al den tid, vi har brugt sammen,
troede jeg du lyttede, men det gjorde du ikke.
Og hvordan kan du kende mig, hvis du ikke lytter til mig?
Hvis du ikke hører, hvad jeg siger.
Det er ikke op til min far at afgøre min skæbne.
Og det er ikke op til dig.
- Han skal da give tilladelse, ikke? - Jeg tilhører ikke ham.
Og jeg vil aldrig tilhøre dig.
Du lod ham gå.
[stemmegaffel anslås]
[stemmer klaver]
Hvor er de allesammen?
De er gået.
Undskyld, Henry.
Jeg stemmer bare klaveret.
Livet burde ikke være sådan.
Hvordan burde det være?
Du sidder her...
...spiser kage og læser Shakespeare.
Og prøver at sige, at livet ikke bør være sådan.
Men dit liv er nemt, Emily Dickinson.
Du vil altid have din far til at passe på dig.
[stemmegaffel anslås]
["Nocturne 1" spiller]
"Bange for at eje..."
[Emily] Jeg er bange for at eje en krop
Jeg er bange for at eje en sjæl
Bundløse - usikre ejendom
Vi ikke selv har valgt
["Parallel Lines" spiller]